- Ramūnas Čičelis, Humanitarinių mokslų daktaras
- Teksto dydis:
- Spausdinti
Neseniai šių eilučių autorių pasiekė fotografija, kurioje – Rusijoje vykusiose eitynėse užfiksuota moteris, laikanti plakatą su užrašu „jūs esate kvailiai, aš esu vienintelė protinga“. Ši frazė yra tipinis mūsų laikų paveikslas, kuris rodo, kad daugybė ne vien prakeiktųjų kaimynų, bet ir mūsų, kitų šalių žmonių praradę bet kokius tarpasmeninius ryšius. Situacijoje, kai net apsipirkti galima be jokio kontakto su kitais asmenimis, jau nekalbant apie kitas paslaugas, santykis aš ir tu tampa beveik utopine realybe. Vienintelis dabartiniais laikais įmanomas kreipinys, kurį sukuria žmogus, yra nukreiptas tik į jį patį arba, kaip toje fotografijoje, į abstraktųjį „jūs“.
Lakmuso popierius, rodantis Rusijos masių padėtį, stebėtinai panašus į daugelio mūsų, laisvai gyvenančių, tikrovės situacijas, pradedant politika ir tęsiant buitine aplinka. Šiandienos piliečių galvose esminis lūžis įvyko pandemijos metais, kai suprato, jog beveik viską galima ir įmanoma įgyti nepasirodžius viešumoje. Lietuvoje ir ne tik joje tapo įmanoma gyventi ne tik taip, kad joks turinys žmogaus asmeniškai niekaip nepaveikia, bet net ir apskritai negirdėjus apie jokį turinį. Per pandemiją aukštintas virtualybės teikiamas darbinės veiklos efektyvumas naikina nuo seno įprastą personalizuotą požiūrį į žmogų ne kaip į instrumentą, o kaip į asmenybę, turinčią įvairių gebėjimų ir savitos patirties. Vėlyvosios modernybės technologinis pobūdis galutinai įteisino radikaliai priešingą nuostatą, pagal kurią atskiras ir individualus asmuo, iš dalies savo valia, bet ir dėl visuomeninio konteksto, nėra joks unikumas – jis tėra skaičius sąrašuose ir paslaugų gavėjas.
Socialinių tinklų kuriami papročiai ir bendravimo formos totaliai diktuoja bet kokio santykio pobūdį – turbūt niekas šiandien nenaršo socialiniame tinkle galvodamas, kad ši veikla yra darbas, todėl socialinio tinklo įtvirtintas požiūris į bendravimą yra šios veiklos suvokimas kaip tam tikro pramoginio, laisvo ir nevaržomo laiko leidimo. Dabartiniais laikais didžioji dalis visuomenės nusiteikusi ne rimtai dirbti, ne sužinoti ką nors naujo, ne lavinti savo gebėjimus, ne tobulinti savo įgūdžius, o tik gerai, pramogaujant praleisti laiką. Esminis daugelio žmonių požiūrio į veiklą kriterijus yra nuobodumo ir atraktyvumo santykis. Šiandien beveik niekas nebenori klausytis žodinės paskaitos arba megzti pokalbio rimtesne tema nei dienos orai ar asmeninio gyvenimo peripetijos – dabar iš gyvenimo tikimasi paveikslėlių šou. Šiandienos žmonės nežiūri į kitų asmenų akis ir veidus – žvilgsniai reikalauja ekranų. Virtualioji aplinka ir socialinių tinklų komunikacinis pobūdis lemia tendenciją, pagal kurią žmogui mūsų laikais nereikia ieškoti atsakymų, nes jis, visai kaip prieš miegą vakare, tikisi nuolat būti anestezuojamas medijų turiniu, o ne gilintis į kiek sudėtingesnes ir abstraktesnes problemas ir klausimus.
Netrukus plačiojoje visuomenėje ko nors klausti žmogaus greitai bus padoru vienintele fraze: „Ką galvojate?“ Jos kilmę kiekvienas, kuris naudojasi „Facebook“ tinklu, nesunkiai supranta. Gyvename tokiame pasaulyje, kuriame dėl dirbtinio intelekto (DI) išradimo ir taikymo žmogus tuo pat metu nežino jokių atsakymų, bet apsimeta žinąs viską. Tų neribotų žinių šaltinis – DI ir internetinės paieškos programinės įrangos atsakymai į vartotojų užklausas. Dabartinėje tikrovėje žmogui užduoti klausimą yra kone prievartos veiksmas, ištraukiantis asmenį į mąstymo lauką.
Gyvename tokiame pasaulyje, kuriame dėl dirbtinio intelekto išradimo ir taikymo žmogus tuo pat metu nežino jokių atsakymų, bet apsimeta žinąs viską.
Šiandienos talentingesni ir darbštesni žmonės iš inercijos dar ilgisi pokalbio, o masinei publikai puikiausiai tinka negalintys nustoti kalbėti įvairūs ekranų veikėjai – kol jie tauškia, galima ramiai snausti. Visgi vieno esminio veiksmo DI neįveiks turbūt niekada – tai gebėjimas ir poreikis klausti kito žmogaus tokių dalykų, kurių technologija dėl savo nežaboto pločio, tačiau menko gylio, pažadinti negalės: sąmoningumo, asmens laisvės, individualios patirties (tos, kuri nesugaunama algoritminei logikai) ir asmeninių, technologijų nediktuojamų pasirinkimų problematikos klausimai.
Antikos filosofas Platonas savąją akademiją seniau nei prieš 2 tūkst. metų įkūrė atokiau nuo Atėnų. Toks pasirinkimas buvo nulemtas poreikio į gyvenimą pažvelgti iš atstumo, nebūnant pačiame įvykių sūkuryje. Tai buvo galimybė palikti klaidinančios tamsos pripildytą olą ir išeiti į ten, kur daugelis dalykų apmąstomi ir matomi aiškiau ir tikriau. Šiandienos visuomenė puikiausiai tenkinasi buvimu ten, kur nėra kritinio atstumo nuo kasdienio gyvenimo, pačiame tos olos centre, viduryje, kuriame yra verčiama veikti pagal skaičiukų ir lentelių dėsnius, o ne tikrumo paieškų, prasmės klausimų vertes. Tai, kas yra anapus biurokratijos kaip buvimo pačiame platoniškosios olos centre, dabar domina nedaugelį, nors bendrąją slinktį daugelis tikrai mažų mažiausiai nujaučia, o dažniausiai ir aiškiai supranta. Pasyvumo, kurį palaiko technologinis progresas, formų dominavimą nulemia tai, kad visuomenės panašia kryptimi juda ne vien Lietuvoje, bet ir beveik visame pasaulyje. Revoliucijų vaikus pagaliau pražudo pačios revoliucijos.
Alternatyva yra – universitetų personalas vis dar gali, kad ir kaip tai nepatiktų valdžiai, į save žiūrėti ne kaip į skaičiais matuojamo efektyvumo subjektus, kurti mažąsias alternatyvas, kurios visada yra išėjimas iš mokslinės gamybos, produkcijos ir lentelių planetos į civilizacines šaknis siekiančią Platono akademijos atmintį, suprantant, kad šiandienos universiteto auditorijose paskaitų klausosi ne „krepšelių turėtojai“ ir ne skaitmeninio mąstymo humanoidai, o vis dar gyvi ir smalsūs, imlūs ir kritiški žmonės, nesitenkinantys tamsybe. Kai visuomenė galutinai nužudys akademinę laisvę (tai pastaraisiais dešimtmečiais sistemingai ir daro), nebeliks ilgiau nei du tūkstantmečius gyvavusios tradicijos, kuri kol kas dar reiškia vis trapesnę galimybę mąstyti laisvai ir, lyg intelektualiniame teatre, patirti minties kelionę nuo savaime suprantamų tiesų iki ten, kur vienareikšmiai atsakymai baigiasi ir prasideda tuo, ko žmonija ieškojo ir, tikėtina, ieškos, – savojo buvimo priežasties ir tikslo.
SUSIJĘ STRAIPSNIAI
-
A. Zuokas: sveikinu A. Kubiliaus pareiškimą8
Partijos „Laisvė ir teisingumas“ pirmininkas Artūras Zuokas pabrėžė, kad vienas svarbiausių Lietuvos saugumo prioritetų visuomet buvo siekis, jog Europos Sąjunga taptų ne tik ekonomine, bet ir gynybine sąjunga. Todėl A. Zuokas išr...
-
Rekordai be medalių1
Sinoptikai nespėja fiksuoti karščio rekordų. Negana vasaros, ir ruduo jų pažėrė. Netgi dvi dienas iš eilės – antradienį ir trečiadienį – tokių šiltų dienų rugsėjį per visą meteorologinių stebėjimų laikotarp...
-
Nadia griebiasi ginklo1
Josifas Visarionovičius Džiugašvilis (1878–1953) buvo ne vien milijonus mirčiai ir kančioms pasmerkiantis despotas bei gyvasis pusdievis, vedantis runkelių lysvės gyventojus į šviesų socialistinį rytojų. Jis turėjo ir savo &bdquo...
-
Etosų nyka
Anądien, prieš kelerius metus rašytojas, vertėjas Laurynas Katkus feisbuko socialiniame tinkle viešai diskutavo su vienu iš pašnekovų apie tai, ar svarbi žmogaus kilmė, tėvų socialinė, turtinė ir kultūrinė padėtis...
-
Chaoso teorija – ryšiai tarp atsitiktinumo ir tvarkos
Chaoso teorija atskleidžia ne tik sudėtingų gamtos procesų matematinę struktūrą, bet ir netvarkos esmę kasdieniame gyvenime. Ji parodo, kaip net menkiausi pokyčiai gali sukelti tiek prognozuojamus, tiek netikėtus rezultatus, ir kaip netvarka ir netik...
-
Gerovės pievose
Jauna moteris kaip visiškai suprantamą istoriją pasakojo situaciją, kurioje jai labai užvirė emocijos, sukilo pyktis ir ji jo netramdė – išsitaškė žodžiais ir gestais. Toliau ji pasakojo, kad pykčio bangoms nurimus staiga s...
-
Energiniai gėrimai yra pavojingi?1
Labai noriu atkreipti dėmesį į svarbią problemą dėl mūsų vaikų ir paauglių sveikatos. ...
-
Apie gynybos linijas
Prezidentas V. Zelenskis jau trečius metus po kiekvieno mirtino Kremliaus išpuolio Ukrainoje Vakarų meldžia daugiau oro gynybos sistemų. Tą patį jis jau beveik desperatiškai pakartojo ir po raketų smūgio Poltavos miestui, kai vienu metu ...
-
Sena netobulų sąjungininkų istorija6
Jake'as Sullivanas yra labiausiai nekenčiamas žmogus Ukrainoje po Vladimiro Putino. Internete dažnai pasitaiko spalvų sutirštinimo, tačiau neseniai socialiniuose tinkluose pasirodęs įrašas apie prezidento Joe Bideno patarėją nacional...
-
Ignoruota diagnozė
Atrodytų, kas gali būti bendra tarp Lietuvos ir Vokietijos radikalų. Tiuringijos žemės rinkimuose pirmąja, Saksonijoje – antrąja politine jėga tapusi AfD skelbia kovą migracijai. Jos lyderiai Rusiją vadina alternatyva liberaliajam pasauliui, je...